Чорт, у першому дописі зникли картинки.
Осип Турянський. Поза межами болю (1921)
![](https://chytomo.com/wp-content/uploads/2022/05/klasyka_pro_vijnu-1.jpg)
Українська література про Першу світову війну залишається осторонь літературного канону. Її голос заглушає героїчна література про Другу світову та перипетії українських визвольних змагань.
Осип Турянський брав участь у Першій світовій війні й описав свій досвід перебування в сербському полоні в романі «Поза межами болю». Це роман про страждання й повільне вмирання героїв, що споглядають свої передсмертні марення. Цей текст не схожий на відомий нам героїзм воєнної прози, оскільки на романі «Поза межами болю» є стилістичне тавро епохи – він сповнений сцен чорної меланхолії, що нагадують готичні мотиви Едгара По чи французьких проклятих поетів.
Персонажі Турянського опиняються у власному чистилищі, де вони переживають ненависть до жінок, що їх не дочекались з війни, чи бачать своїх близьких, яких ніколи не зможуть побачити в реальному житті. Вони опиняються за межею голоду й холоду та постають перед дилемою, чи з’їсти свого мертвого товариша, щоб ще на якийсь час подовжити своє власне існування.
Валер’ян Підмогильний. Третя революція (1926)
![](https://chytomo.com/wp-content/uploads/2022/05/klasyka_pro_vijnu-3.jpg)
Війна – це не тільки батальні сцени. Війна – це не тільки про військових. «Третя революція» – це невеличке оповідання Валер’яна Підмогильного про махновців і те, як цивільне населення переживає їхній прихід.
З «Третьої революції» видно, як цивільне населення спостерігає прихід окупантів і переживає їхнє панування – з цікавістю, зі страхом, з втомою. А також про те, як проявляється відчуття всесильності й вседозволеності серед завойовників.
Махновці вдираються в оселі, займаються мародерством і шаленіють від нових незвичних речей. Вони відчувають свою владу над життями людей – відчуття влади дає їм змогу погрожувати цивільним і залякувати їх смертю, якщо ті не віддадуть їм бажане. Вони приходять з вірою у свою реальність і не приймають реальності об’єктивної. «У городі всі пани», – впевнено каже махновець, коли одна з персонажок дає йому їсти «звичайну» їжу, а не те, що, на його думку, їдять пани.
Іван Багряний. Пацан (1928)
![](https://chytomo.com/wp-content/uploads/2022/05/klasyka_pro_vijnu-4.jpg)
Так, вам не привиділось, оповідання Івана Багряного про дитину на війні називається «Пацан». Це слово не аж таке нове в нашій мові, воно існувало вже в 1928 році.
Дев’ятирічний Колька прибивається до комуністів, в командирі яких знаходить батьківську фігуру. Але коли комуністи змушені поїхати з міста, хлопець не встигає втекти з ними й опиняється в рідному місті в гоніннях і в статусі ворога.
В не встиганні виїхати виявляється цікавий символічний момент розірваності юнго героя – він забарився саме тому, що хотів попрощатися зі своєю матір’ю жебрачкою, яка не спроможна піклуватися про сина. Чужі люди йому не раді й не хочуть допомогти Кольці. Ба більше, дехто мстиво не бажає пацану добра зі злості на комуністів, адже серед одномістян Кольки є ті, в кого комуністи конфісковували майно.
Юрій Горліс-Горський. Холодний Яр (1934)
![](https://chytomo.com/wp-content/uploads/2022/05/klasyka_pro_vijnu-5.jpg)
«Холодний Яр» — документальний роман про історію, побут і порядки Холодного яру в 1918-1922 рр. Ця книжка прочитується легко, як сучасна репортажистика, вона не містить додаткових художніх пластів і розповідається очевидцем подій. «Холодний Яр» фіксує, як радянська влада публікувала в пресі фейки про холодноярівців як бандитів, як подана ними інформація відрізняється від реальності (чим неабияк перегукується із сучасним російським медійним полем). Показує колаборації з ворогом, настрої селян і щоденний побут. Книжка сильно перегукується із сучасною війною, показуючи, що в ній є час на романтику (наприклад, те, як черниці з Мотриного монастиря заглядаються на козаків), на життя між боями чи на дозвілля.
Олександр Довженко. Україна в огні (1943)
![](https://chytomo.com/wp-content/uploads/2022/05/klasyka_pro_vijnu-8.jpg)
«Україна в огні» – програмова кіноповість Олександра Довженка 1943 року про долі й поневіряння мешканців одного українського села в часи Другої світової війни.
Війна в Довженка є страшною, хаотичною й афективною. Вона не залишає жодного з персонажів тексту не заплямованим насиллям, страхом, зрадою чи іншими «негідними» вчинками. Старий Запорожець співпрацює з німцями, Христя одружується з італійським капітаном, дівчатам не вдається уникнути зґвалтувань, а хлопцям – роботи поліцаями. Та попри всю цю заплямованість самі ці люди боронять країну. Вони не зображені ідеальними героями – Довженко чесно показує їхній страх, що веде до дезертирства, їхню ненависть – коли засліплена емоціями громада заледве не страчує своїх, їхню апатію чи відчай – коли дівчина бажає смерті й не хоче виправдовуватись перед своїми суддями.
Довженко своєю кіноповістю показує, як натовп у стані афекту жадає негайної помсти за найменші провини, не бажаючи слухати історії засуджених. Проте автор дає нам змогу як читачам зупинитися й разом із натовпом вислухати, що довелося пережити героям, які справжні наміри й трагедії стоять за їхньою співпрацею з ворогами. Власне, це те, чим «Україна в огні» цінна й в наш час – настановою не діяти в афекті, а холодно перевіряти інформацію й зупинятися, щоб вслухатися в голоси інших. Зрештою, література дає нам цей унікальний шанс – вслухатися в історії інших.
Іван Багряний. Сад Гетсиманський (1950)
![](https://chytomo.com/wp-content/uploads/2022/05/klasyka_pro_vijnu-9.jpg)
Порівняйте, скільки українців чуло про «Архіпелаг ГУЛАГ» Солженіцина й не чули про «Сад Гетсиманський» Івана Багряного. В цьому немає жодних об’єктивних причин начебто більшої цінності твору Солженіцина, а лише наслідок послідовної російської культурної політики.
«Сад Гетсиманський» не є безпосереднім твором про війну. Це роман про добу сталінських репресій, що змальовує перебування у в’язниці Андрія Чумака. Це текст про приниження й тортури над в’язнями, нелюдські умови, в яких їх тримають. Ув’язнення в цій книзі – це не покаранням чи превентивний засіб проти порушників закону. Це спроба ізолювати й зламати всіх свідомих українців. Те, що описує Багряний, надто гучно перегукується з тим, що ми дізнаємося сьогодні про перебування в окупації й полоні.
Україна в огні: українська класична проза про війну й терор